Hej! Jag är en 34-årig kvinna som för 6 månader sedan drabbades av aggressiv TNBC i ena bröstet. Tumören var från början ca 8 x 7 cm. Ultraljud visade att några lymfkörtlar påverkats mellan första och andra undersökningen (mellan dessa tillfällen gick det två veckor). Tumören hann även växa några centimeter under dessa två veckor.
Den onkogenetiska utredningen visar inte någon predisposition för cancer. Däremot kan man inte utesluta att jag har en mutation i någon gen som ännu inte undersöks för cancer. Jag är även adopterad vilket omöjliggör kännedom om cancer i släkten. Jag har blivit ombedd att göra en ny onkogenetisk utredning om ca 15 år, när forskningen förhoppningsvis gått framåt och fler gener undersöks. Min dotter har blivit ombedd att göra en egen onlogenetisk utredning när hon fyllt 25 år. Man funderar även på att ge mig extra årliga kontroller som man vanligtvis ger till dem som har en bekräftad genetisk predisposition för cancer.
Jag har genomgått neoadjuvant behandling med cytostatika, axillutrymning där ca 10 lymfkörtlar togs bort samt unilateral mastektomi. Totalt togs 1,2 kilo vävnad bort, p g a stor byst. PAD visade ca 5 % viabla tumörceller i brösttumören, ca 8 mm. Alla lymfkörtlarna var tumörfria. Man bedömer att jag har trippelnegativ invasiv duktal mammarcancer (ej kärlinväxt), ki-67 på 85 %.
Som postoperativ behandling vill onkologen stråla thorax, men inte axillen där axillutrymning gjordes. Onkologen vill heller inte behandla med Kapecitabin, då jag under den neoadjuvanta behandlingen fick många biverkningar av nästan alla sorters cytostatika. De flesta biverkningarna har nu försvunnit då det var ca 1,5 månad sedan min senaste behandling.
Låter den postoperativa behandlingen rimlig? Jag tycker att den låter lite fjuttig i förhållande till min cancer. Jag står gärna ut med biverkningar, om det minskar risken för återfall. Bör jag begära strålning av axillen samt tilläggsbehandling med Kapecitabin? Finns det någon annan postoperativ behandling utöver strålning och Kapecitabin som också kan vara lämplig?
Hej, vad gäller ärftligheten låter det som ett insiktsfullt förslag att titta på saken igen om ett antal år. Det kan ju förstås vara så att det helt enkelt inte finns någon predisponerande gen, troligen är det den mest sannolika förklaringen. Just nu är förstås det viktigaste att du får en bra behandling. Du verkar ha svarat fint på behanlingen, om än inte perfekt. En reduktion från något som kunde beskrivas på bilder(?) som 8 cm stort till något som är 8 mm stort och endast har glest med tumörceller, är i volymsskillnad en oerhört god regress. Capecitabin är så vitt jag förstår baserat på det du skriver en tänkbar behandling, som man verkar ha tänkt på men bedömt inte vara lämplig. Jag kan inte ha någon åsikt om den saken, troligen bedömer man att det inte kommer att vara genomförbart baserat på hur det gått hittills. Jag kan inte se att man skulle behöva stråla på körtlarna. Kan inte se att det finns någon annan behandling som du bör genomgå nu. Jag tycker inte att din behandling är fjuttig.
Niklas Loman
Överläkare, diagnosansvarig bröstcancer, Skånes universitetssjukhus i Lund.